- - לב אמיץ
סקוטלנד
שנת 1280 לספירה
אספר לך על ויליאם ואלאס.
אולי היסטוריונים מאנגליה יגידו שאני שקרן,
אבל ההיסטוריה נכתבת ע"י אלה שתלו גיבורים.
מלך סקוטלנד מת בלי בן יורש,
ומלך אנגליה,
פגני אכזר הידוע בשם "אדוארד "ארוך רגלים,
טען לכתר סקוטלנד לעצמו.
אצילי סקוטלנד נלחמו בו
ונלחמו האחד בשני על הכתר.
אז "ארוך רגלים" הזמין אותם לדבר על הפסקת אש
בלי נשקים, רק שליח אחד.
בין כל איכרי המחוז היה מלקולם ואלאס,
אחד מפשוטי העם עם אדמות משלו.
היו לו שני בנים ג'ון וויליאם.
אמרתי לך להשאר.
ובכן, סיימתי את עבודתי.
לאן אתם הולכים?
מקאנדרוס. הוא אמור היה לבקר
כשהאסיפה תסתיים,
אני אוכל לבוא? לא, לך הביתה, ילד.
אבל אני רוצה לבוא.
לך הביתה או שתרגיש את הידים שלי מקרוב.
לך הביתה, וילאים.
מקאנדרוס!
אלוהים אדירים.
הכל בסדר!
ויליאם!
ויליאם, הכל בסדר.
הכל בסדר. תרגע, בחור.
ויליאם.
ואני אומר להחזיר בחזרה עכשיו!
אנחנו לא יכולים להלחם בהם! זאת התאבדות!
ואלאס צודק, נלחם בהם!
כל אציל שהיה לו רצון להלחם
היה באותה האסיפה.
אנחנו לא יכולים לנצח צבא.
לא עם 50 איכרים.
אנחנו לא חייבים לנצח אותם, אלא רק להלחם בהם.
עכשיו, מי איתי?
אני, ואלאס.
בסדר, בסדר.
מוכן.
איפה אתה חושב שאתה הולך?
אני הולך איתך.
אתה הולך איתי, אה?
ומה אתה הולך לעשות?
אני הולך לעזור.
היי, ואתה תהיה עזרה טובה, גם,
אבל אני צריך אותך שתשאר כאן
ותשמור על המקום בשבילי
בזמן שאני לא כאן.
אני יכול להלחם.
אני יודע.
אני יודע שאתה יכול להלחם.
אבל זה השכל שלנו שעושה אותנו גברים.
נתראה מחר.
אנגלים.
תרד למטה.
עם אביך ואחיך שנעדרים,
הם יהרגו אותנו וישרפו את החווה.
הכל תלוי בנו, חמיש.
אבא?
ויליאם.
בוא לכאן, בחור.
אמן.
ויליאם.
אני דודך. ארגול.
אתה דומה לאמך.
נשאר כאן הלילה.
מחר תבוא הביתה איתי.
אני לא רוצה לעזוב.
לא רצית שאביך יהרג, נכון?
אבל זה קרה.
האם הכומר עבר על התפילה הפואטית?
האל מברך אותך" "ומגן עליך?
זה היה בלטינית.
אתה לא מדבר לטינית?
ובכן, זה משהו נצטרך לתקן זאת, נכון?
האל מברך אותך ומגן עליך.
האל גורם לאור שלו להאיר עליך.
האל מרומם ומעודד אותך
ונותן לך שלווה.
אמן.
נשמתך חופשיה.
תמצא את האומץ לעקוב אחריה.
מה הם עושים?
אומרים שלום בדרכם שלהם
מנגנים מנגינה שהוצאה מהחוק על חלילים שהוצאו מהחוק.
זה היה אותו הדבר בשבילי ובשביל אביך
כשאבינו נהרג.
בהתחלה, תלמד להשתמש...
בזה.
א"כ אני אלמד אותך להשתמש...
בזה.
הרבה שנים א"כ,
"אדוארד "ארוך רגלים, מלך אנגליה,
השגיח על חתונת בנו הבכור,
מי שאמור לרשת את כסאו במלוכה.
אמן.
כאשר את כלת הבן,
ארוך רגלים" בחר" בבתו של יריבו,
מלך צרפת.
היה ידוע לכל שעל הנסיכה להתעבר,
ארוך רגלים" היה צריך לעשות" את הכבוד הזה בעצמו.
זה אולי מה שהיה בראשו כל הזמן.
סקוטלנד... אדמתי.
הצרפתים יתרפסו בכל אחד בעל כוח,
אך איך הם יאמינו שיש לנו כוח
כשאנו לא יכולים לשלוט בכל האי שלנו?
היכן בני?
מצטער, הוד מלכותך.
הוא בקש ממני לבוא במקומו.
שלחתי בשבילו, והוא שולח אותך.
עלי לעזוב, מלכי?
אם הוא רוצה שמלכתו תשלוט כשלא אהיה כאן,
אזי, אנא, השארי ולמדי איך.
בבקשה.
אצילים.
האצילים הם המפתח לדלת סקוטלנד.
הענק לאצילנו אדמות בצפון,
תן לאצילים שלהם אחוזות כאן באנגליה,
והפוך אותם לחמדנים עד כדי כך שלא יוכלו להתנגד לנו.
אך, אדוני, אצילנו לא ירצו לעקור מאדמתם.
אדמות חדשות משמע מיסים חדשים,
והם כבר משלמים מיסים למלחמה בצרפת.
נכון?
הבעיה עם סקוטלנד היא שהיא מלאה בסקוטים.
אולי הגיע הזמן
לכונן מנהג ישן.
הכרז על הפרימה נוקטס.
לילה ראשון.
כשנערה באדמתם תתחתן,
לאצילנו יהיו זכויות מיניות איתה
בליל חתונתה.
אם איננו יכולים להעיף אותם, נמליט אותם החוצה.
זה אמור להתאים סוג כזה של אדונים
אנחנו רוצים את סקוטלנד,
מיסים או לא, אה?
רעיון מעולה, אדוני.
שמא?
עכשיו באדינבורג מתכנסת הועדה של האצילים הסקוטים.
בין כל אלה היה רוברט הרוזן ה17 במס' של ברוס,
הטוען המוביל לכתר של סקוטלנד.
"אה, שמעתי ש"ארוך רגלים הכריז על הפירמה נוקטס.
כנראה שכוונתו הייתה להוציא עוד כמה ממתנגדיו כאן.
אבי מאמין שאנחנו חייבים
"להרגיע את "ארוך רגלים למען הביטחון העצמי שלנו
ע"י עידוד הכרזתו או התנגדות לה.
תוכנית חכמה.
ואיך אביך? אנו מתגעגעים אליו במועצה.
עסקיו בצרפת משאירים אותו יותר זמן ממה שהיו אמור להיות.
אך הוא שולח את ברכתו,
והוא אומר שאני מדבר בשביל כל רוזני ברוס
ובשביל סקוטלנד.
אה, זה הכל מאחורנו כעת.
הפלת את האבן שלך.
מבחן של גבריות.
ניצחת.
אז תקרא לזה מבחן של סולידריות.
האנגלים לא יאפשרו לנו להתאמן עם נשקים,
לכן אנחנו מתאמנים עם אבנים.
מבחן של חייל לא נמצא בידו.
זה כאן.
לא. זה כאן.
חמיש?
הנה לך, בן.
תראה לו איך.
קדימה, חמיש
בני!
זאת הייתה זריקה טובה.
אכן, אכן כך.
תהיתי אם תוכל לעשות את זה כשצריך.
כשצריך, כשצריך בקרב.
תוכל למחוץ אדם עם זריקה כזאת?
אני אוכל למחוץ אותך כמו תולעת.
התוכל?
כן.
ובכן, עשה זאת.
האם תרצה לראות אותו מוחץ אותי כמו תולעת?
בוא עשה זאת.
אתה תזוז.
אני לא.
נכון.
הוא יזוז.
קדימה, חמיש.
קדימה, ילד
יפה!
הופעה נחמדה, ואלאס הצעיר.
האם אתה בסדר?
אתה נראה קצת רעוע.
הייתי צריך לזכור את האבנים.
כן, היית צריך.
קום, חתיכת ערמה שכמוך.
טוב לראותך שוב.
כן. ברוך הבא הביתה.
אחח,הראש.
היית צריך לזוז.
ויליאם...
התרקוד איתי?
כמובן שכן.
באתי לטעון לזכויות הפרימה נוקטס.
כאדון אדמות אלה,
אני אברך חתונה זו
ע"י לקיחת הכלה למיטה שלי
בלילה הראשון של האיחוד שלה.
בשם האל, אתה לא!
זאת זכותי האצילית.
ערב טוב, סר.
ואלאס הצעיר.
ערב רגוע ומרשים, אה?
כן, זה כך.
תהיתי אם אוכל לדבר עם בתך.
על מה אתה רוצה לדבר איתה?
ובכן...
מורון, האם תרצי לבוא לרכב איתי
בלילה נהדר זה?
ביום שכזה? יצאת מדעתך.
זה טוב מזג אויור סקוטי, גבירתי.
הגשם יורד בקוים ישרים למטה.
ובכן, מעט.
היא לא יכולה לבוא איתך.
לא עכשיו, בכל מקרה.
לא עכשיו.
לא עכשיו?? נראה אותך מאוחר יותר.
מזג האויור פשוט טוב. בקושי מטפטף.
לא שמעת מה אמרתי?
בואי.
זאת היא שמטפלת בך.
איך ידעת שזה אני אחרי כ"כ הרבה זמן?
ובכן, לא ידעתי.
ראיתי אותך מתבונן, ולא ידעתי מי אתה.
אני מצטער. כנראה שהתבוננתי.
האם אתה רגיל
לרכב בגשם בחברת זרים?
זאת הייתה הדרך הטובה ביותר לגרום לך לעזוב.
ובכן, אם אוכל אי פעם למצוא את האומץ לשאול אותך שוב,
אני אשלח מכתב אזהרה לפני.
זה לא יעזור הרבה. אני לא יודעת לקרוא.
את לא יודעת לקרוא?
לא.
ובכן, זה משהו
נצטרך לתקן זאת, נכון?
אז אתה מתכוון ללמד אותי לקרוא?
אם תרצי.
באיזה שפה?
אתה משוויץ כעת.
נכון מאוד. האם כבר התרשמת?
לא. למה לי?
תעמוד על הראש, ואני אתרשם.
החצאית שלי תתהפך, אבל אנסה.
אלוהים, אתה בטח לא למדת נימוסים.
לצרפתים ולרומאים היו נימוסים הרבה יותר גרועים.
היית ברומא?
כן. ארגול לקח אותי לעלייה לרגל.
איך זה היה?
מה זה אומר?
יפיפה.
אבל אני שייך לכאן.
מורון?
בואי עכשיו.
אדוני, אני יודע שזה היה מוזר מצידי
להזמין את מורון לרכב אתמול בלילה,
אך אני מבטיח לך
שבתו של מקולאנוק היא עניין אחר.
באתי להזמין אותך לפגישה שלנו.
איזה סוג של פגישה?
מהסוג הסודי.
הפגישות שלכם הם בזבוז של זמן, קמפבל.
אביך היה לוחם ופטריוט.
אני יודע מי היה אבי.
באתי חזרה הביתה לגדל יבול
ואם ירצה האל, גם משפחה.
אם אוכל לחיות בשלום, אעשה זאת.
לך.
אתה אומר שאינך מחפש צרות?
אם תוכל להוכיח זאת, תוכל לחזר אחר ביתי..
עד שלא תוכיח זאת, תשובתי היא לא.
לא?
לא, ואלאס, לא.
האם לא הוכחתי זאת הרגע?
לא!
לא?
לא!
כמובן, לניהול חווה דרושה עבודה רבה,
אבל כל זה ישתנה כשבני יגיעו.
אז יש לך ילדים?
עדיין לא אך קיוותי שיהיו
שתוכלי לעזור לי עם זה.
אז אתה רוצה שאני אתחתן איתך?
ובכן, זה קצת מפתיע, אבל בסדר.
האם לזה אתה אתה קורא הצעה?
אני אוהב אותך. תמיד אהבתי.
אני רוצה להתחתן איתך.
"האם זה "כן?
"כן, זה "כן.
באמת?
עלינו למהר. הוא יחכה לנו.
חכה.
לאן את הולכת?
מה זה?
אתה תראה.
אבא.
אני אוהב אותך כל ימי חיי,
אותך ולא אחרת.
ואני אותך,
אותך ולא אחר, לעד.
מתי אני אראה אותך שוב?
הערב?
איני יכול.
למה לא?
אבי מתחיל לחשוד.
מתחיל לחשוד, אה?
לא יחשוד בכלום בקשר לזה.
מתי? מתי? מתי?
מתי?
הלילה.
פקח עין, סמל.
לאן את הולכת, לאסי?
זה נראה כבד.
תני לי לעזור לך עם זה.
לא זה בסדר.
אני לא אגנוב את זה.
את מזכירה לי את בתי בבית.
שלום, לאסי.
לא!
תהיי בשקט,
כלבה!
את...
כלבה!
את בסדר?
בסדר? בואי.
את בסדר?
כן.
את בסדר?
את יכולה לרכב?
כן.
בוא לכן, ממזר!
תפעיל את ההזעקה!
הצילו!
תפגשי אותי בחורשה.
תרכבי!
הם בורחים!
תחזור!
תתפסו אותו!
קדימה!
מורון?
מורון!
כולכם יודעים היטב
על הכאבים הגדולים שתמיד קיבלתי
לעולם לא להיות יותר מדי קשוח, יותר מדי נוקשה
ביישום החוקים שלנו,
וכתוצאה,
האם לא למדנו לחיות ביחד
בשקט יחסי ובהרמוניה?
אה?
הפרת חוק זה היא גמולכם
ככה אתם מחזירים לידי הרכה!
ובכן, אינכם מותירים לי ברירה.
התקפת חיילי המלך...
זאת אותה תקיפה כמו תקיפה על המלך עצמו.
עכשיו...
יבוא הסורר עכשיו אליי.
אדוני.
שם.
קורפורל
קשתים על המגדל עכשיו
עמוד בשקט.
נער מטומטם שכמוך!
אבא, איך אתה מרגיש?
מקאוליש.
מקאוליש!
מקאוליש! מקאוליש!
ואלאס! ואלאס! ואלאס!
למה אתה מחכה, ילד?
הנה. תעשה את זה אתה.
אני אחזיק אותו.
הנה. תעשה את זה אתה.
אני אחזיק אותו.
שפוך את זה ישר לפצע.
זה נראה כמו בזבוז של ויסקי טוב.
ספק אותי.
תחזיקו אותו. תחזיקו אותו.
עכשיו תנו לו ללכת.
אני מצטער. אני מצטער.
זה יעיר אותך בבוקר, ילד.
מישהו מתקרב!
חמשו את עצמכם!
מישהו מתקרב.
מקגראגור מהשבט השכן.
שמענו על מה שקרה.
אנחנו לא רוצים שאתן הגבירות
תחשבו שאתן יכולות לבלות בלעדינו.
לכו הביתה.
חלקנו בזה.
זה לא יעזור עכשיו.
אבל אתם יכולים לעזור לעצמכם.
לכו הביתה.
לא יהיו לנו בתים
כשהחיילים האנגלים
יגיעו וישרפו אותם.
והם יעשו כך.
ברוכים הבאים.
הסיור חוזר, אדוני
מה חדש?
שלחתי 100 חיילים ללאנארק.
הם יחזרו בקרוב
מה הם לבשו?
בעצם, היו יותר מ50.
תחליט מהר.
אתה זוכר אותי?
מעולם לא עשיתי לה כלום.
זאת הייתה זכותי.
זכותך?
אני כאן לגבות את זכות הבעל
אני ויליאם ואלאס.
על כולכם נחוס.
לכו חזרה לאנגליה וספרו להם
שבנות סקוטלנד ובניה לא שייכים להם יותר.
ספרו להם שסקוטלנד חופשיה.
שרפו את זה.
המורדים הסקוטים בזזו
את אחת הפלוגות שלי
ורצחו אציל.
שמעתי.
ואלאס הוא שודד, ולא יותר מזה.
ואיך תטפל בשודד שכזה?
כמו בכל גנב פשוט.
שהשופט המקומי יעצור אותו
ויעניש אותו בהתאם.
הניחו לנו.
וואלאס כבר הרג את השופט
והשתלט על העיר.
תקום.
בבוקר,
אני עוזב לצרפת לדרישת זכויותינו,
ועליך אני מטיל כאן לדכא את המרד הקטן הזה.
מובן? מובן?
יום אחד, תהיה מלך.
לפחות תנסה להתנהג כמו מלך.
לכי ממני!
הביאו את יועצי הצבאיים.
שם!
אחריהם.
אין טעם להתנגד.
אתם מעטים ולכודים.
עכשיו,איפה השאר? איפה ואלאס?
אבי?
היכנס. היכנס.
המרד החל.
בהנהגת מי?
פשוט עם...
בשם ויליאם ואלאס.
אתה תאמץ את המרד הזה.
תמוך בו מאדמתנו בצפון.
אני אזכה באהדת האנגלים
כשאגנה אותו ואורה על התנגדות למרד
באדמותינו בדרום.
שב.
הישאר מעט.
הואלאס הזה...
הוא אפילו לא אביר,
אך הוא נלחם בלהט,
והוא מעורר השראה.
ואתה מתכוון לדהור לקרב כמוהו, אה?
הייתי רוצה בזה.
אולי הגיע הזמן.
זה הזמן...
לשרוד.
אתה הרוזן ה-17 מברוס.
כל 16 הרוזנים שלפניך הורישו לך אדמות ותאר
כי לא דהרו לקרב.
זמן אסיפת אצילים.
הם יודעים רק לדבר.
בצדק.
הם עשירים בתארים ואדמות באנגליה
כמו שהם עשירים בסקוטלנד, בדיוק כמונו.
אתה מעריץ אותו, את ויליאם ואלאס הזה.
אנשים ללא פשרות, קל להעריץ.
יש לו אומץ. כך גם לכלב.
אבל היכולת להתפשר
היא זאת שהופכת אדם לאציל.
תבין זאת
"אדוארד "ארוך רגלים הוא המלך האכזר ביותר
שמלך אי פעם באנגליה,
אף אחד מאיתנו ושום דבר מסקוטלנד
לא ישאר אם לא נהיה אכזריים כמוהו.
הקשב לאצילים שלנו.
ידיעת רצונם
הוא המפתח לכתר.
חכה. חכה.
ראה.
זה ימין, זה שמאל.
המשך.
אתה יודע...
בסופו של דבר, ארוך רגלים" ישלח"
את כל צבא הצפון שלו נגדנו.
חיל פרשים כבד, סוסים חמושים
ירעידו את האדמה.
הם יעברו ישר דרכינו.
דודי ארגול נהג לדבר על זה,
שאף צבא לא עמד נגד חיל פרשים כבד.
אז מה אנחנו עושים?
נכה, נרוץ, נסתתר בהרים.
נכין חניתות.
מאות חניתות.
חניתות ארוכות פי 2 מגודל האדם.
כל כך ארוכות?
כן.
חלק מהאנשים ארוכים יותר מהאחרים.
אמך ספרה לך סיפורים עלי שוב.
מתנדבים מגיעים!
ויליאם ואלאס!
באנו להלחם ולמות למענך.
קום, איש. אני לא האפיפיור.
שמי הוא פאודרון. חרבי היא שלך.
הבאתי לך את זה.
בדקנו אותם.
הבאתי לך את זה.
אשתי הכינה את זה בשבילך.
תודה.
הוא? הוא לא יכול להיות ויליאם ואלאס.
אני יותר יפה ממנו.
בסדר, אבי. אני אשאל אותו.
אם אסתכן למענך,
האם תהיה לי הזדמנות להרוג אנגלי?
האם אביך הוא רוח,
הוא שאתה מדבר עם האל?
בכדי למצוא את השווה לו, האירי מדבר לאלוהים.
האל אומר: אל תשנה את הנושא.
פשוט ענה על השאלה המזורגגת.
תשמור על הפה שלך.
אירי מטורף.
חכם מספיק להבריח סכין מבעד לשומריך, קשישא.
הוא חבר שלי, אירי,
והתשובה לשאלתך היא כן.
תלחם בשבילי, ויצא לך להרוג אנגלי.
מצוין.
סטפן זהו שמי.
אני האיש המבוקש ביותר באי שלי,
רק שאינני באי שלי, כמובן.
חבל.
האי שלך? אתה מתכוון לאירלנד?
כן. הוא שלי.
אתה משוגע.
אז הגעתי למקום הנכון.
האל שלח אותי לשמור עליך או לא?
במילא לא אהבתי אותו.
הוא לא היה שפוי.
ויליאם!
מגיעים רצים!
שלום.
מגיע צבא אנגלי לסטירלינג.
האם האצילים מוכנים להלחם?
הרוזן מברוס ורוב האחרים
לא מוכנים להתחייב להילחם,
אך השמועה נפוצה,
ואנשי ההרים מגיעים מרצונם.
במאות ואלפים!
מוכנים למלחמה?
מה חדש?
הם רבים מאיתנו לפחות פי שלוש.
כמה סוסים?
300. אולי יותר.
300 פרשים?
חייבים לנסות משא ומתן.
מי מפקד?
האם יש לו דרגה אדומה?
כן.
עדיין אפשר לנהל למשא ומתן.
על מה הם מדברים?
אני יכול לשמוע, אבל זה לא נראה טוב.
האצילים ינהלו משא ומתן.
הם יעשו עסקה,
א"כ נלך הביתה.
אם לא, נתקוף.
אין לנו סיכוי.
כ"כ רבים.
לא באתי הנה להלחם
כדי שיהיו להם יותר אדמות.
א"כ עוד אצטרך לעבוד בשבילם.
גם אני לא.
בסדר, בחורים! אני לא אמות בשביל הממזרים האלה.
בואו נלך הביתה!
עצרו, אנשים! אל תברחו!
נוכל לנהל משא ומתן!
ויליאם ואלאס.
לא יכול להיות. הוא לא גבוה.
האל אומר שמסתבר שיהיה כאן קרב לכל המי ומי.
הוא מושך אליו את מיטב האנשים.
איפה ההצדעה שלך?
על כך שבאתם לשדה הקרב,
אני מודה לך.
זה הצבא שלנו.
כדי להצטרף אליו, עליך לכבדו.
אני מכבד את סקוטלנד,
ואם זה הצבא שלך...
למה הוא נסוג?
לא באנו להלחם למענם
הולכים הביתה! האנגלים רבים מדי.
בני סקוטלנד...
אני ויליאם ואלאס.
ויליאם ואלאס הוא בגובה 2 וחצי מטר.
כן. שמעתי.
הוא הורג בני אדם במאותיהם,
ואילו היה כאן, היה מכלה באנגלים
בכדורי האש הניתזים מעיניו
וכדורי ברק מעכוזו.
אני ויליאם ואלאס...
ואני רואה כאן צבא שלם של בני עמי
שבא להתנגד לעריצות.
באתם להלחם כבני חירות.
ובני חירות אתם!
מה תעשו עם החירות הזאת?
תילחמו?
לא! לא!
מולם? לא!
נברח, ונחיה.
כן.
אם תלחמו אולי תמותו.
תרוצו, ואולי תחיו...
לפחות לזמן מה.
וכשתמותו במיטותיכם בעוד שנים רבות,
האם תהיו מוכנים להחליף
את כל ימיכם מהיום ועד היום ההוא
בעד הזדמנות אחת ויחידה
לחזור לכאן ולהגיד לאויבינו
שהוא יכול לקחת את חיינו,
אבל לעולם לא יקבל את חירותינו?
חירות!
הם נראים לי מעודדים בהחלט.
אולי הם רוצים להלחם.
העימות עלול להיות בלתי נמנע, אדוני
אבל,
אני חושב שעלינו להציע את תנאי המלך.
תנאי המלך? הם לעולם לא יסכימו.
אדוני, נדמה לי
בסדר. הצע להם את התנאים...
האם עלינו לצאת ולפגוש אותם?
תן לי לדבר.
מוסכם.
נאום יפה.
מה עושים כעת?
תנהגו כמנהגכם.
לאן אתה הולך?
לחפש מלחמה.
לא התלבשנו סתם כך.
מורניי, לוקלאן, קרייג.
אלה תנאי המלך
הורידו את הצבא מהשדה...
וכל אחד מכם יקבל אחוזה ביורקשייר,
וגם תואר אצולה,
שבעדו תשלמו
שבעדו תשלמו מס שנתי
יש לי הצעה בשבילך.
זהו ויליאם ואלאס.
בעד התואר תשלמו למלך מס
אמרתי שיש לי הצעה...
אתה לא מכבד את הדגל הלבן?
מהמלך שלו? בהחלט.
הנה תנאי סקוטלנד:
הורידו דגלים, ותצעדו
בחזרה לאנגליה,
כשאתם עוצרים בכל בית הנקרה על דרככם
ומתחננים לסליחה
על מאה שנות גניבה, אונס ורצח.
תעשו כך, ואנשיכם יחיו.
ולא, כל אחד מכם ימות היום.
אתה מובס במספרים.
אין לכם פרשים כבדים.
במשך 2 דורות לא היה צבא שניצח...
עוד לא סיימתי!
לפני שניתן לכם לעזוב,
על המפקד שלכם לחצות את השדה,
להציג את עצמו בפני הצבא הזה,
להכניס את ראשו בין הרגליים,
ולנשק לעצמו את התחת.
הוא רגיל לנימוסים טובים מאלה.
היו מוכנים ועשו בדיוק כדברי.
בהינתן אות ממני,
ריכבו מאחורי מיקומינו ואגפו אותם.
אסור לפצל כוחות.
עשו כך, ותנו לאנגלים לראות אתכם עושים זאת.
הם יחשבו שברחנו.
תחסלו את הקשתים שלהם. נפגש באמצע.
בסדר.
קדימה.
ממזר חצוף.
אני רוצה את הלב של ואלאס על מגש.
קשתים.
קשתים! קשתים!
קשתים!
קשתים, קדימה!
ממזר!
שחרר!
האל אומר לי שהוא יצליח להוציא אותי מכאן,
אבל הוא די בטוח שאתה גמור.
מוכנים!
שחרר!
צאו לדרך!
ראיתם? כל הרוכבים בורחים.
הפרשים שלנו ירמסו אותם.
שלח את הסוסים.
התקפה מלאה.
לאט...
לא לזוז...
לא לזוז!
עכשיו!
שלח את חיל הרגלים.
הובל אותם אתה!